Kom in!
Worf, de är här när som helst.
Jag har problem.
Kände jag dig inte skulle jag tro att du drog ut på tiden.
Klingoner drar inte ut på tiden.
Det är en taktisk uppskjutning.
Du ska välkomna iyaaranerna-
-och sen kallprata med dem i en timme.
Jag måste vara med dem i tre dagar.
Jag gillar inte diplomatiska möten.
De hör till livet i Stjärnflottan. Sådär.
Jag vet inte varför vi har de här löjliga uniformerna.
Etikettsregler.
De ser ut som klänningar.
Det är en gammalmodig, chauvinistisk attityd. Du förvånar mig.
Dessutom passar du i klänning.
Varför dröjer de?
Ni kommer precis lagom. De ska just komma ombord.
Ambassadör Loquel, Byleth. Jag är kommendör Picard.
-Välkommen ombord. -Det är ett nöje att vara här.
Det är en ära att vara värd för vårt första kulturella utbyte.
De närmaste sju dagarna blir intressanta.
Låt mig presentera Voval. Han ska visa er vår hemvärld.
Hur står det till?
Jag ser fram emot att få träffa er premiärminister.
Det ordnas en mottagning för er där ni träffar min besättning.
Jag reser till er hemvärld nu-
-men min mest erfarna personal kommer att ta hand om er.
Kapten Worf är säkerhetschef här.
Han ska se till att ni är trygga.
Rådgivare Deanna Troi från planeten Betazed-
-blir er kontaktperson, ambassadör Loquel.
Det är en ära att få träffa er. Vill ni se era rum?
Ja, gärna.
Ambassadör Byleth.
Kommendörkapten Riker från Jorden. Han ska ta hand om er.
Jag vill ha den här.
Riker är diplomat med erfarenhet av kontakt mellan arterna.
Det tror jag säkert.
Men jag har bestämt mig. Jag vill ha kapten Worf.
Det går väl bra.
Mr Worf?
Ja. Det vore ett nöje att...
Ja, ja, nu räcker det. Visa mig till mitt rum.
Den här vägen.
Lycka till.
Rymden - den sista utposten.
Detta är rymdskeppet Enterprises resor.
Dess uppdrag är att utforska främmande nya världar.
Att söka efter nya livsformer och nya civilisationer.
Att med djärvhet färdas dit där ingen tidigare varit.
Tror du att det finns tillräckligt med mat?
-God kväll. -God kväll.
I morgon visar jag er runt-
-på ledningscentralen och logidäcken.
Sen kan vi diskutera ert samhälles kultur.
-Äter ni? -Ursäkta?
Ni har ingen mat på tallriken.
-Jag väntade på efterrätterna. -Efterrätterna? Vad är det?
Det är något som vi äter efter huvudrätten.
De brukar vara mycket söta.
De är ofta mycket onyttiga. Vi äter dem för njutningens skull.
Jag tycker att de är måltidens höjdpunkt.
Mitt folk äter för att få näring.
Nåväl. Jag ska visa er några av mina favoriter.
Det här är persikopaj med vispgrädde.
Tarvokiansk puderkaka. Det här är min favorit.
Ktariansk chokladkaka. Jag vet inte vad den innehåller-
-men jag tror att den är gjord på 17 olika sorters choklad.
Det är...
Gott?
Jättegott!
Jag tror att vi kommer att trivas ihop.
Kommer ni?
Det här är oacceptabelt.
-Jag är ledsen att ni inte gillar... -Hämta ny mat åt mig.
Jag behöver mer protein och enzymer.
Det är sedvanligt, i en sån här situation, att själv ta för sig.
-Det kallas för buffé och... -Hämta ny mat åt mig.
-Ambassadör... -Det går bra.
Jag hämtar gärna mer mat.
Hur går ditt diplomatiska uppdrag?
Bra.
Jag har hört att i spända situationer-
-hjälper det ofta att hitta saker man har gemensamt.
Ambassadör Byleth är krävande, lynnig and oartig.
De egenskaperna har ni gemensamt.
Ni kanske borde utgå från era likheter.
Jag har hört att er hemvärld-
-har några av de mest imponerande kristallformationerna i sektorn.
Finns det någon särskild plats som ni rekommenderar att jag besöker?
Nej.
Tja, jag... När är vi framme?
Om 17 timmar och 32 minuter.
Jag går nog och jobbar på min resplan.
Vad hände?
-Det är energibrist i hela systemet. -Vad är orsaken?
Vi är i ett energistörningsfält. Jag känner inte igen det.
Positionshållare ur funktion.
Det finns en klass M-planet i närheten. Kan vi nå den?
Jag ska försöka.
Dämpare avstängda. Livsmiljösystemet kollapsar.
Vi går in i planetens atmosfär.
-Hastigheten faller. -Värmesköldarna är på maxstyrka.
Förbered för sammanstötning!
Voval!
Voval, rör er inte. Ni kan ha fått hjärnskakning.
Picard anropar Enterprise.
Picard anropar Enterprise, hör ni mig?
Det är för mycket störningar.
Det finns en struktur av något slag.
Några energivärden ungefär två kilometer söderut.
Voval, jag ska försöka skaffa hjälp. Förstår ni?
Försök hålla er vid medvetande. Lämna inte färjan.
Det finns någon sorts plasmaenergi där ute på ytan.
Jag kommer tillbaka så snart jag kan.
Tekniken tar upp 12 däck i det sekundära skrovet.
Däck 42 innehåller förvaringsrum för antimateria.
Vad är hastigheten för antimaterians påfyllningsström?
Ursäkta mig...
Antimaterians påfyllningshastighet. Vad är den?
Jag vet inte.
Kanske det finns någon som vet vad svaret är.
Ni!
Är ni klyftigare än den här?
-Hur så? -Bry er inte om det.
För mig till bussard-samlarna.
Den här vägen.
Det här däcket är ägnat åt stjärnkartografi-
-biologisk forskning och astrofysik.
1000 människor...
Vill ni inte ha lite av den här papalla-juicen?
Nej tack. Jag hämtar mig fortfarande från alla efterrätter.
-Är ni säker? Den är jättegod. -Jag är säker.
Snälla, snälla. Ni har varit så snäll. Snälla.
Härnäst ska vi gå till däck 8, som inte är klart än.
Det är ett däck med många ändamål.
Ibland, när vi behöver ett extra labb eller...
Ambassadören?
-Vad är det här? -Det är ett barn.
Ett barn?
Barn är vår avkomma. De är våra ungar.
De mognar till vuxna under en period på många år.
De blir varelser som vi.
Avkomma!
Jag är nyfiken. Hur fortplantar sig er art?
Postcellulär sammansättning. Vi stiger fullvuxna ur födelsekapseln.
Jag förstår.
-Har du ett namn? -Eric.
Eric.
Gillar du efterrätter?
Får jag ge Eric lite efterrätt?
Det låter som en utmärkt idé. Kom, Eric.
Är det någon där?
Vem är där?
Vad vill du? Vem är du?
Vem är du?
Nej, vänta! Stanna!
Det var någon annan där med mig.
Piloten är skadad. Han behöver din hjälp.
Han är död.
Hej.
Det luktar gott.
Tack.
Det här är väl ett terellianskt lastskepp?
Är det ditt skepp?
-Är du en av besättningen? -Nej.
Jag var passagerare.
Vi kraschade.
Hur många överlevde?
Var du den ende?
Du är definitivt inte terellian-
-om du inte har förlorat två av dina armar.
Vad heter du?
Jag heter Jean-Luc Picard. Jag är officer i Stjärnflottan.
Anna.
Anna, finns det andra människor på den här planeten?
Hur länge har du varit här?
Jag vet inte.
Man kan inte se solen härifrån.
Jag har förlorat känslan för tidens gång.
När kraschade ni?
Stjärndatum 40812.
Sju år!
År?
Anna, vänta ett ögonblick.
Sju år?
Jag trodde att det var ett, kanske två.
Hur kan det vara sju?
Anna, lyssna på mig. Lyssna.
På färjan finns det utrustning som har överlevt kraschen.
Vi kan kontakta Stjärnflottan. De skickar en färja. Vi kan resa.
-Resa? -Ja. Båda två.
Om du kan hjälpa mig att ta mig till färjan...
Rör dig inte.
Det är illa.
Jag ska inte röra på mig.
Du har brutit tre revben.
Det här restriktionsfältet kommer att hålla benen på plats.
Låta dem...
Låta dem växa ihop?
Det är så länge sen jag talade med någon.
Jag brukade tala för mig själv.
Men sen trodde jag att det kanske betydde att jag var tokig.
Så jag slutade tala.
Det dröjer ett tag innan du kan gå.
Du kanske kan gå till färjan och hämta utrustningen.
-Det kan jag göra. -Bra.
Gå in i förarhytten och leta efter en kommunikationspanel.
Se om du kan ta loss den, och för hit den.
Rör dig inte. Jag kommer tillbaka.
Jag ska döda honom med mina bara händer.
Jag ska ta stryptag på honom, riva ut hans matstrupe...
Worf!
Jag har misslyckats med mitt uppdrag. Jag är tydligen en dålig diplomat.
För skeppets och Federationens skull begär jag omplacering.
Beviljas inte.
Dessa iyaaraner är arroganta och irriterande.
Man kan inte resonera med dem!
Ambassadör Loquel är rätt trevlig.
Men han är lite speciell.
Vad har du upptäckt hittills?
Han älskar nöjen. Jag har tillbringat mer tid i skeppsbaren-
-de senaste två dagarna än de senaste två månaderna.
Han är tokig i mat. I synnerhet choklad.
Du måste vara i himlen.
Nej, han går mig på nerverna.
-Förstår du? De är vansinniga! -Worf.
Du har haft mycket tålamod med ambassadör Byleth. Det är bra.
Men det är dags att låta honom få veta att vissa saker är oacceptabla.
Det går att dra upp gränser för ambassadören.
Vi borde kanske lätta upp stämningen, träffas lite mindre formellt.
Vi kanske kan spela poker?
Vad håller du på med? Du borde ligga ned.
Varför var dörren låst från utsidan?
-För att skydda dig. -Från vadå?
Det finns farliga djur här. Kom och sätt dig.
-Jag har kommunikationspanelen. -Bra.
Jag fick tvinga ut den ur utrustningsrummet.
Om vi kan förstärka ut... uteffektsfältet-
-så kan jag kanske skicka en nödsignal.
Det verkar vara något fel på den.
Vad är problemet?
Den här sändningsmodulen har blivit helt förstörd.
Hur kunde det hända? Den har skadats av ett fasvapen.
Jag använde en faspistol för att skära loss den.
Jag kanske skadade den av misstag. Du kan väl laga den?
Nej.
Förlåt.
Anna, vi ska ta oss härifrån.
Det blir inte lätt, men vi måste samarbeta.
Jag kan inte tro att jag gjorde det där.
Att jag förstörde vår enda chans.
Jag har väntat så länge!
Först hoppades jag att jag skulle bli räddad.
Jag signalerade med mikrofusionsljus, tittade upp mot himlen-
-och väntade på att någon skulle komma och hämta mig.
Men det hände aldrig.
Det finns ett stup i närheten.
Jag brukade gå dit och se ner i klyftan och tänka...
"Jag kan bara ta ett steg över kanten. Göra slut på allt."
Då insåg jag att det var hoppet som gjorde mig tokig.
Jag måste acceptera att jag var fast här.
Hur lång tid det än tar, så ska vi ta oss härifrån.
Jag visste när jag först såg dig att du kom för att rädda mig.
Jag gör vad du vill. Bara du inte lämnar mig.
Jag vill aldrig vara ensam igen.
Jag älskar dig.
Jag har hittat coltayinrötter.
De ser inget vidare ut, men de smakar gott.
Vad gör du? Du kommer att skada dig.
Nej, jag försöker bara få loss den här energicellen.
Nästan klart. Sådär.
Nej, det är okej.
Energireläerna har rostat, men de borde hålla för en uppladdning.
Om jag kan ladda upp dem-
-så kanske jag kan få liv i färjans motorer.
Ja, det här är något som vi borde fira.
Jag kanske har kvar några terellianska kryddor.
Jag ska koka de här rötterna och laga en god gryta åt oss.
Det låter härligt.
Om vi någonsin kommer härifrån-
-lovar du att visa mig ditt rymdskepp? Enterprise?
Självklart.
Anna, kan du ge mig tricordern?
Jag ska försöka reparera energireläerna.
Jag menade det jag sa förut. Jag älskar dig.
Anna.
Jag är tacksam för att du har räddat mitt liv.
Jag tycker att du är en mycket varm, medlidsam kvinna.
Jag känner djup sympati för det du har gått igenom-
-ensam på den här planeten.
Men jag tror inte att du verkligen kan vara kär i mig.
Det är ju självklart att jag älskar dig.
Nej. Jag är den förste personen du har sett på sju år.
Jag ger dig hopp om att komma härifrån.
Tror du inte att du kanske kunde vara-
-rätt så förbryllad just nu?
Så du är inte intresserad av mig?
Jag tycker att det är lite för tidigt.
Vi vet nästan ingenting om varandra.
Jag förstår.
Jag är ledsen om jag gjorde dig generad.
Ingen skada skedd.
Det kommer att ta minst ett par timmar att ladda den här cellen.
När det är gjort borde vi omedelbart föra den till färjan.
Cellens hölje börjar redan brytas ner.
Anna.
Vi ska ta oss härifrån.
Jag satsar tio.
Er tur, ambassadör.
Jag satsar detsamma och höjer med tio.
Jag satsar också 20.
Jag med.
Och jag höjer med 20.
Ni bluffar.
Ursäkta, men de där är mina brickor.
Ni har fel. De är mina.
Jag såg er ta två brickor från min hög.
Vågar ni anklaga mig för att stjäla?
Ja.
Ni ljuger därför att ni förlorar.
Jag förlorar därför att ni har fuskat hela tiden!
Vänta ett ögonblick! Lugna er.
Även om jag fuskade, hur skulle ett trögt djur som ni veta det?
Ni är en förolämpande, uppblåst dumskalle!
Vore ni inte ambassadör skulle jag riva inälvorna ur er!
Låt inte min titel hindra er, klingon.
Ja.
Bra.
Sluta! Mr Worf! Det är en order.
Underbart!
Mycket bra!
Tack.
Kapten Worf, jag tror att jag förstår nu.
Det var en mycket effektiv demonstration.
Vadå?
Om ni ursäktar mig, så vill jag dokumentera den här erfarenheten.
Den här energicellen är klar.
-Vi borde ta den till färjan. -Nej!
-Vi kan inte resa just nu. -Varför inte?
Plasmastormarna är för starka. Det är farligt.
Vänta några timmar, sen kan vi resa.
Vi har inte några timmar.
Jag sa att den här cellen börjar degenerera.
Jean-Luc, det är en svår resa.
Restriktionsfältet kommer att göra det svårt för dig att gå.
Jag känner mig mycket bättre.
Så...
...jag tänker inte använda den här längre.
Nej!
Du får inte ta bort den än.
Nej!
Det gör inte ont.
-Jag har inte brutit några revben. -Jean-Luc...
Vad står på? Varför vill du hålla mig kvar här?
Snälla! Jag älskar dig.
Varför håller du mig inlåst i det här lastskeppet?
Du säger att det finns vilda djur, men jag har inte sett till några.
Och kommunikationspanelen?
Du sa att du förstörde den när du skar loss den.
Det är svårt att tro att du skulle förstöra den sak-
-som kunde ta dig härifrån.
Och vad var avsikten med den här? Att hålla fast mig?
Jag var rädd. Jag ville inte att du skulle lämna mig.
Så det var nödvändigt att hålla mig fången?
Jag var rädd.
Jag ville att du skulle stanna och älska mig.
-Jag letar efter färjan själv. -Nej!
-Anna. -Kämpa inte emot mig!
Anna, nej!
Du borde älska mig nu!
Vi är tillsammans. Vi är beroende av varandra.
Jag vet mer om dig.
Älska mig!
Anna, sluta!
Jag har misslyckats. Du älskar mig inte.
Det är över.
Anna!
Anna, vart ska du?
Hallå! Är det någon där?
Ja! Här inne.
-Hallå! -lnne i lastskeppet!
Dörren är på andra sidan!
Här borta! Dörren är här borta!
Voval!
-Jag trodde att ni var död. -Död?
Ja. En kvinna bor här. Hon sa att hon såg er död.
Ja. Det kan man förstå.
När min art blir sårad, saktas vår metabolism ner tills vi läks.
-Man kan lätt förväxla det med döden. -Jag förstår.
När ni inte kom tillbaka, tänkte jag spåra er.
Förhållandet på ytan gjorde det mycket svårt.
Så kallt!
Jag såg någon springa. Var det kvinnan?
Ja.
-Varför lämnade hon skyddet? -Hon var upprörd.
Tror ni att hon kan skada sig?
Det finns ett stup i närheten. Hon var på väg ditåt.
-Det är möjligt. -Vi måste hitta henne.
Stanna här. Håll er varm. Jag ska leta efter henne.
Vi går tillsammans.
Anna!
Den här bergskammen sträcker sig en kilometer åt varje håll.
Vi kan leta igenom den dubbelt så snabbt om vi delar på oss.
Anna!
Försvinn.
Du behöver inte göra det här. Färjans pilot lever fortfarande.
Han kan hjälpa oss att ta oss härifrån.
Det bryr jag mig inte om.
Jag hoppar om du inte lovar att älska mig.
Nej.
Nej, det lovar jag inte.
Du har manipulerat mig, visst har du?
-Jean-Luc, vad säger du? -Halsbandet.
Det gick sönder.
Jag såg det i lastskeppet på golvet vid elden. Jag lämnade det där.
Nu har du det runt halsen. Det är helt. Hur?
Säg att du älskar mig.
Jag måste få veta.
Var är Voval?
Vilket sammanträffande att han kom just när du hade gått?
Att han ville att jag skulle leta efter dig?
Att jag hittar dig här vid stupet, beredd att hoppa?
Tycker du inte att det är väldigt passande?
Jean-Luc.
Du och Voval arbetar ihop.
Endast han kunde ha gett dig halsbandet.
Berätta om din kärlek, annars hoppar jag!
Gör det då. Varför hoppar du inte?
Det är långt dit ner.
Det måste vara 200 meter.
Du skulle dö omedelbart, om det är det du vill.
Men jag tror inte att det är det.
-Jag har misslyckats. -Misslyckats?
Voval, vad händer här?
Jag heter ambassadör Voval.
Ambassadör?
Mitt uppdrag var att studera intimitet-
-i synnerhet konceptet som ni kallar för kärlek.
Vi kunde inte förstå en del av era koncept.
Så vi skickade tre representanter för att studera och uppleva dem.
Men varför trodde ni att om ni förde mig hit-
-så skulle det få er att förstå kärlek bättre?
För flera år sen upptäckte vi det terellianska lastskeppet.
Det innehöll loggböcker skrivna av en överlevande, en människokvinna.
Det var vår första kontakt med människokultur.
Hon bodde ensam här i sju år-
-tills en annan människa kraschade, en mansperson.
Mannen var skadad och hon tog hand om honom tills han tillfrisknade.
De blev kära i varandra.
I loggböckerna beskrev hon begrepp som vi hade svårt att förstå.
Välbehag, fiendskap, kärlek. Vi fann begreppen främmande.
Vi ville uppleva dem själva.
Loquel skickades ut för att uppleva välbehag.
Byleth skickades ut för att uppleva fiendskap.
Och jag skickades ut för att uppleva kärlek.
Var det fel?
Låt mig bara säga...
...att vi inte skulle gå lika rakt på sak.
Ambassadör, i min kultur...
...skulle det som ni har gjort betraktas som ett brott.
Ett brott?
Vi kan tala om det senare.
Nu tycker jag att vi borde lämna den här planeten.
Har jag rätt när jag förmodar att färjans skador-
-inte är så farliga?
Det stämmer. Vi kan resa när som helst.
Just nu skulle passa bra.
Du ser ut att ha ont.
Worf var vänlig nog att slåss med mig i 11 timmar på holodäck.
11 timmar!
Ja, jag lärde mig mycket om begreppet antagonism.
Det var fruktansvärt.
De här är bioenzym-tillskott som vi äter i stället för mat.
De är tyvärr inte lika goda som er choklad.
Efter de senaste dagarna skulle jag uppskatta något smaklöst.
Adjö, ambassadör.
-En fascinerande art! -Verkligen.
Tack, kommendör. Det har varit en lärorik upplevelse.
För mig med.
Jag är ledsen om våra diplomatiska metoder gjorde dig upprörd.
Nej, tvärtom. Era metoder var spännande.
Vi människor brukar vara rätt så balanserade i vårt sätt att leva.
Aldrig för mycket, aldrig för lite.
Det är mycket trevligt att hitta en kultur-
-som är beredd att ta en upplevelse till det yttersta.
-Adjö, kommendör. -Ambassadör.
Ansvarig utgivare: Ulf Rennstam